Анотація

«Жінка-бомба» — найвідоміша драма сучасної хорватської письменниці Івани Сайко. У ній яскраво представлені домінанти своєрідної антипоетики авторки, яка відкидає принципи класичної драми і втілює в своєму тексті енергію бунту проти усталених правил. Центральною дійовою особою драми є жінка-(само)вбивця, яка готується виконати своє терористичне завдання. Актуальності монодрамі І. Сайко надає не лише тема тероризму, але й намагання авторки протиставити деструкції креативність. Письменниця надає голос жінці-бомбі, проте не намагається зробити її героїнею. У п’єсі звучать два основні голоси: не менш значущим, ніж голос персонажа, є голос самої авторки. За свідченням І. Сайко, «“Жінка-бомба” — монолог, у якому беруть участь жінка-бомба, політик без імені, його охоронці й коханка, Бог і хор ангелів, один хробак, Мона Ліза Леонардо да Вінчі, двадцять моїх друзів, моя мати і я». Авторка у цій п’єсі торкається багатьох проблем сучасного світу, а також вічних тем мистецтва: смерті й народження, шаленства й бунту, складної природи жінки.

Усі права застережено. Жодної частини цього видання не можна перевидавати, перекладати, зберігати в пошукових системах або передавати в будь-якій формі та будь-яким засобом (електронним, механічним, фотокопіюванням або іншим) без попередньої письмової згоди на це ТОВ «Видавництво Анетти Антоненко».

ISBN 978-617-553-062-7

ISBN 978-617-553-033-7 (Серія «Особливі прикмети II»)

Copyright © Ivana Sajko, 2004

© Алла Татаренко, український переклад, 2024

© «Видавництво Анетти Антоненко», 2025

Івана Сайко

Жінка-бомба

Монолог, у якому беруть участь жінка-бомба,

безіменний політик, його охоронці й коханка,

Бог та хор ангелів, один хробак,

Мона Ліза Леонардо да Вінчі,

двадцять моїх друзів, моя мати і я.

У тексті використані газетні статті, дослідження і тексти міжнародних центрів боротьби проти тероризму.

Дякую Фонду Рокфеллера, колегам і друзям з “Bellagio Conference” і “Study Center” і з особливою ніжністю Жан Арасанаягам та Сіднею Штраусу.

1

У наступних випадках смерть з’являється як оперативний метод. Визначення звучить так: «Самовбивчий напад — це напад насильницький, політично мотивований напад, вчинений свідомо і з наміром виконавця бути розірваним на шматки разом з обраною мішенню. Наперед врахована певна смерть виконавця є передумовою успішності нападу», — і далі: «Намір самовбивчого тероризму — завдати нищівної психологічної шкоди, яка викликає глибокий страх і неспокій. Його метою є викликати негативні психічні ефекти у всієї популяції, а не лише у жертв конкретного нападу». Дослідження показують, що із закінченням Холодної війни напади все менше виправдовуються застарілим привидом марксистського або маоїстського вчення. Залучаються нові, етно-націоналістичні ідеології, фанатизм, помста, історичне право, територіальне право, небесне право, НІЯКЕ ПРАВО; причини накопичуються у безсенсовні купи виправдань і масових поховань. Риска, яку підвели ще на початку 2000 року, охопила 271 самовбивчу місію у 14 країнах світу: LTTE (Тигри визволення Таміл-Іламу) = 168, Хезболла = 52, Хамас = 22, PKK (Робітнича партія Курдистану) = 15, PIJ (Рух Ісламський джихад в Палестині) = 8, Аль Каїда = 2, EIJ (Єгипетський ісламський джихад), IG, BKI та GIA (Озброєна ісламська група) — по одному. Третину самогубців становили жінки.

Кінець безкоштовного уривку. Щоби читати далі, придбайте, будь ласка, повну версію книги.

На жаль, цей розділ недоступний у безкоштовному уривку.

На жаль, цей розділ недоступний у безкоштовному уривку.

На жаль, цей розділ недоступний у безкоштовному уривку.

На жаль, цей розділ недоступний у безкоштовному уривку.

На жаль, цей розділ недоступний у безкоштовному уривку.

На жаль, цей розділ недоступний у безкоштовному уривку.

На жаль, цей розділ недоступний у безкоштовному уривку.

На жаль, цей розділ недоступний у безкоштовному уривку.